Jeg har lukket.
Jeg sagde, at jeg har lukket for i aften.
Hjælp.
23 ÅR SENERE
Roman?
-Roman? -Helen!
-Du er altid punktlig. -Roman.
Du behøver ikke altid bestille en pakke for at se mig.
Det ved jeg.
Du skal kvittere her.
Det er din fødselsdag. Jeg har malet noget til dig.
Jeg tænkte, du ville synes om det, da du jo er meget kunstnerisk.
-Hvem er det? -Det er dig.
-Det ligner ikke mig. -Andre ser dig maske ikke, som du gør.
-Det siger du vel til alle piger. -Kun til dig.
-Jeg kan ikke. -Gjorde jeg noget forkert?
Nej. Roman, det er ikke dig. Jeg kan ikke.
Det er okay.
Når du har fundet ud af, hvad du vil, så ved du, hvor jeg er.
-Det er underligt. -Hvad er underligt?
-Er det dig? Det der er ikke dig. -Det er ikke mig.
Stedet her er meget uhyggeligt.
Hvad? Det er makabert.
At sidde uden for det værelse, hvor din mor begik selvmord for 23 år siden? Jo.
Værsgo.
Hvad er det? Det er din fødselsdag. Jeg burde give dig en gave.
Åbn den.
Du godeste!
-Jeg troede, jeg havde mistet den. -Jeg stjal den, da jeg sov hos dig.
-Hvorfor? -Det ved jeg ikke.
Jeg var måske misundelig. På dine ting. På din familie.
Jeg har glemt det. Jeg var 11 år.
Jeg kiggede i en kasse med gamle ting. Jeg ville gøre det godt igen.
Jeg havde ikke et hjem. Dette sted er...
Det er et sted, hvor jeg føler mig tryg. Et eller andet. Jeg ved det ikke.
Tryg?
Jeg elsker dig.
Og jeg er ked af, at din mor tog sit eget liv på et nederen motel.
-Sæt nu jeg er ligesom hende? -Helen! Sådan fungerer det ikke.
Uanset hvad dystert skidt, hun havde i sig, så har du det ikke.
-Det ville jeg vide. -Har du så god iagttagelsesevne?
Jeg er skuespiller. Empati er mit største talent.
Og blowjobs.
Apropos... Ed skriver. Han har brug for mig.
Jeg skal øve.
Er det godt? Dit stykke?
Ed er et geni. Og jeg er hans muse.
Og jeg har betalt for det. Så det skal det være.
-Ved du hvad? Jeg tager det her. -Stop nu, Molly.
En dag bliver du måske berømt ligesom mig.
Helen, vågn op, vågn op.
Helen har fået en alvorlig hovedskade.
Vi ved ikke, hvor omfattende skaden er, hvornår vi ser en bedring-
-og hvor den kommer til at påvirke Helens hverdag.
Det er ikke til at vide, hvordan skaden vil vise sig.
Det er okay. Du er ung. Knogler heler hurtigt.
Lægen siger, at alt er normalt igen om et par uger.
Kommer du? Det er din fest. For dig.
-Giv mig lige et øjeblik, okay? -Okay.
Ved du hvad? Jeg har intet imod det billede.
-Helen! -Du må være Ed.
Du må være Helen. Den Helen. Den Helen, Molly altid taler om.
Ja. Det er mig.
-Du er kønnere, end jeg troede. -Du er præcis, som jeg troede.
-Vil du have noget? -Jeg klarer mig, tak.
Og sådan går det. Og går og går.
Det ender med skæbnen.
Og hverken gennem svidning af kød... eller sippen af vinglas...
...eller ved at fælde brændende tårer kan du fordrive det vilde...
...raseri!
Vågn op!
-Molly? Hallo? -Du falder hårdt, når du falder.
-Hvordan kom jeg hertil? -Hvor?
På min cykel. Jeg er i et parkeringshus.
Jeg ved ikke, hvordan du kom på arbejde, med tanke på din ledsager.
-Hvordan kom jeg hertil? -Hvad? Helen, for pokker!
Jeg skal have kaffe. Vi hørte dig gå i morges.
-Det er umuligt. -Jeg skal øve. Drik vand.
DRÆB HAM
Hej, pige! Vi skal have drikkeprøve i aften. Hele flokken kommer. Okay?
-Ja, det er fint. -Okay. Elsker dig.
Hallo?
Helen!
Helen?
Hvad fanden, Helen!
Hvad er der sket med din fod?
Helen?
Helen!
-Helen, luk mig ind! -Lad mig være i fred!
-Hvad laver du? -Jeg ved det ikke.
-Hvor har du været? -Jeg kan ikke huske det.
-At du gik rundt i byen i et håndklæde? -Jeg husker ingenting!
Jeg var i træningscentret.
Jeg var i omklædningsrummet, og der var en kvinde i badet.
Var der en kvinde i damernes omklædningsrum? Chokerende.
-Undskyld, at jeg ødelagde prøven. -Du var det virkeligste, jeg så i aften.
Vi får dig til lægen i morgen.
-Okay. -Okay?
-Hvad er der? -Ingenting.
Det ene øjeblik er jeg ét sted, det næste et andet sted.
-Som om jeg gik i søvne. -Hører du stemmer?
Ja.
-Ser ting? -Som hvad?
Noget usædvanligt?
-Det ved jeg ikke. -Gør du?
-Måske. -Det har du aldrig sagt.
-Godt. Vi taler om din familiehistorie. -Det vil jeg ikke.
-Vil du ikke? -Helen.
-Jeg har ingen familie. -Helen, fortæl om din mor.
-Hvad er der med hende? -Jeg er ikke tosset.
Det har ingen sagt.
Du vil sige, at jeg er ligesom min mor, og det er jeg ikke.
Må vi være alene nu?
-Skal vi mødes derhjemme? -Okay.
Ring, når du er færdig, okay? Det hele ordner sig.
Okay. Skal vi gøre sådan her? Vi foretager en MR-skanning.
Så kan vi se, hvad der foregår i dit hoved.
Det er kun en rutineskanning. Der er nok intet at være urolig over.
Helen? Det er dr. Headley. Du skal tage til sygehuset nu.
Vi har fået billederne fra skanningen, og du vil nok gerne se dem.
Denne mørke skygge, plus dine symptomer, indikerer...
-En tumor? -Teknisk set, ja. Men den er anderledes.
Og sjælden. Se.
For os ser det her ud som en ikke udviklet del af en rygsøjle.
-Hvordan? -Du havde, eller har, en tvilling.
Har du hørt om "forsvindende tvilling"-syndromet?
Nej.
Jeg er ikke 100 % sikker, men hvis jeg skulle vædde-
-ville jeg satse på, at din mor ventede tvillinger.
Og en tvilling døde, i livmoderen.
I stedet for at blive absorberet i din mor, skete det i dig.
Ind din krop. Ind i dit hoved.
Den har været der hele dit liv.
Denne masse af genetisk materiale blev først aktiveret ved ulykken.
Af kemikalier, som kom ind i dit hoved.
Tidstabene, manglen på hæmninger, aggressivitet-
-bliver styret af din præfrontale hjernebark.
-Den hjernedel, som gør dig til dig. -Har jeg en person i mit hoved?
Nej, det er ikke en person. Det er kun en masse af genetisk materiale.
Men baseret på dine symptomer vokser den måske efter din ulykke.
Den vokser i et så højt tempo, at den trykker på din hjerne. Det er ikke godt.
-Hvad skal jeg gøre? -Jeg booker en operation nu.
Operation...
-Jeg vil tænke over det. -Okay.
Men det her er ikke noget, der forsvinder af sig selv.
Giv os besked. Så finder vi en tid.
Hallo?
Helen!
Jeg vil have den ud!
Og hvordan føltes det?
Det er underligt. Lige siden jeg var barn, har jeg følt mig halv.
Det er ikke til at forklare for andre. Det er sådan her:
Hele verden er en fest, alle andre er inviteret til. Jeg er med til festen-
-men jeg blev ikke inviteret, eller jeg står alene i et hjørne.
Usynlig. For jeg vidste ikke, hvordan det føltes at være komplet.
Ikke før man fandt en bror, du ikke kendte til, i din hjerne.
Ja. Vi er mange derude, og folk tror, at det handler om den døde tvilling-
-i livmoderen. Men jeg tror, at det er dem, der er tilbage, de overlevende-
-det er os, der forsvinder.
Forsvindende tvillinger. Videnskabstimen...
Det er, som om der sker noget mere med mig. Det kan ikke bare skæres væk.
Du har lige opdaget, at du havde en tvilling. Det skal du fordøje.
Lægen sagde, at mine blackouts skyldes tryk på min hjerne. Jeg ved det ikke.
Tag tilbage til lægen, hvis noget føles forkert.
-Jeg skal snart tilbage. -Hvornår skal du opereres?
-Om tre dage. -Tre dage, så er det overstået.
Det klarer du, mens du står på hovedet.
Du vil se sej ud. Som om Ripley har fået et barn med Jeanne D'Arc.
Alt det her gør mig bange.
Hun startede i min mors krop og gik over i min.
Jeg føler mig skyldig.
Helen, du må ikke føle dig skyldig. Det er ikke din skyld.
Her.
Tak.
-Okay. Nu tager vi et billede af os tre. -Stop nu.
Nu skal jeg øve. Hvil dig. Og gå ikke ud.
Hvad i...?
Molly?
Molly! Satte du billedet derind igen?
Molly!
Hvad helvede?
Roman?
Roman, jeg kommer med dit dumme maleri!
Roman?
Helen, hør her! Slip mig fri! Slip mig fri!
Jeg vidste, du ville komme, når du blev klar over, hvem du er. Kom.
Jeg vil se dig. Vil du bolle mig? Vil du ikke? Sig det.
Helen, hør her! Slip mig fri! Slip mig fri!
-Jeg vidste, du ville komme... -Roman? Hvor er du?
JEG KOMMER
Jeg har fået nok af det pis!
Prøv nu, din dumme so!
Tre dage til.
Bare hold ud i tre forbandede dage til.
-Hvor skal vi hen? -Motel Gemini.
Jeg har tænkt på dig siden festen...
-Helen? -Ja?
-Må jeg komme ind? Jeg vil snakke. -Ja. Et øjeblik.
-Hvad er der? -Klokken er 19.00.
-Mit show starter om en time. -Ja. Jeg gør mig klar.
-Har du set Ed? -Nej.
-Skal jeg vente på dig? -Jeg skal lige...
-Hvad har du lavet her hele dagen? -Ingenting. Okay? Vi mødes der.
Fint.
Hallo! Du må ikke gå derned!
PREMIEREAFTEN
Helen!
Hvad er der sket med din arm?
-Vi må tale om det, der skete. -Nej!
Stands. Stop nu!
Fint! Hvad?
Du har tre sekunder. Tre... to...
-Jeg tror, jeg er forelsket i dig. -Du godeste! Du er tosset!
Den der aften? Da jeg mødte dig til festen? Der var noget ved dig.
Det var mørkt og farligt. Det kom i bølger fra dig.
Stands nu. Hør på mig.
Det var, som om du var skør. Men på en god måde. Jeg kan lugte det.
Jeg mærker lugten. Du har den overalt. Jeg kan ikke få tankerne fra dig.
-Og i går aftes. Herregud, i går aftes! -Hvad taler du om?
Stop nu. Du kom til mig. Kan du huske det? Vi kørte i min bil.
Vi tog til det motel, du er besat af. Værelse 2.
Du sagde, at det var første gang. Det må betyde noget.
Du må forstå det. Intet i mig er virkeligt. Intet. Det er kun dig.
Jeg kan ikke forklare det. Jeg har brug for det igen. Kom nu.
-Hvad vil du, Ed? -Jeg vil have dig.
Hvad ville du gøre ved mig? Fortæl.
Kom nu, Ed. Brug dine ord.
Jeg vil kneppe dig. Hårdt. Hårdere, end du nogensinde er blevet kneppet.
Ved du, hvad du er?
Du tror, at du er en mand. Med dit hår-
-og dit skæg og dine tatoveringer, din møgpoesi og dine pornofantasier.
Du er ikke nogen mand. Du er en skide dreng!
Sig det!
-Hvad? -Sig "jeg er en dreng".
-"Jeg er en lille dreng." -Nej.
Sig det. Så får du det. Jeg giver dig, hvad du vil have.
Jeg er en dreng. Jeg er en lille dreng.
-Sig, hvad du vil, lille dreng. -Du skal flå mig i stykker.
Tag dine bukser af.
-Rør dig ikke. Ellers skærer jeg den af. -Hvad laver du? Hvad fanden?
Du sagde, at du ville have det mørkt og farligt.
Det er vel det her, du vil? At jeg skærer den af?
-Nej! Nej! -Er du bange?
-Ja! -Er du rigtig bange?
Stop! Stop! Hører du!
Forbandede luder!
Og sig ikke noget til Molly? Fandens!
Jeg ved, hvem du er.
Nej, nej, nej. Det her er ikke virkeligt.
Nej! Nej!
Bliv her. Alt bliver godt, hvis du bliver her.
Bare bliv her, for fanden.
Molly?
-Ved du, hvad klokken er? -Nej. Det er nat.
Molly...
-Jeg ved ikke, hvad der sker med mig. -Jeg ved det. Du er syg, Helen.
-Du er meget syg. -Nej, det er den der ting.
Det handler ikke om, hvad der er i din hjerne, men hvad der er i dit sind.
-Du har brug for hjælp. -Hvad taler du om?
Jeg kom hjem fra mit show aftes. Det gik fint. Men du er ligeglad.
Jeg gik ind på dit værelse for at tale med min ven. Og jeg fandt...
...den her.
Og den her.
-Der er flere. -Jeg har ikke gjort det.
-Hvem var det så? Hvor er Ed? -Jeg ved det ikke, Molly.
-Hvor er han? -Jeg sagde, at jeg ikke ved det!
-Har du... gjort ham noget? -Naturligvis ikke.
-Jeg tror dig ikke. -Det blæser jeg på. Det er sandt.
-Hvorfor ringer han ikke tilbage? -Jeg ved ikke, hvor han er.
-Tro mig, du har det bedre uden ham. -Du har bollet ham, ikke sandt?
-Hvad? Nej! -Jeg har set ham kigge på dig.
Molly, hør her. Ed er dårlig. Han er ikke god.
Ja, han lagde an på mig. Jeg sagde nej, men han...
-Hvad gjorde du ved ham? -Jeg skræmte ham bare.
-Jeg havde en kniv. -En kniv?
Det var ikke min. Jeg ville bare skræmme ham...
-Jeg ringer til politiet, Helen. -Hvorfor?
Du er farlig for dig selv og andre.
Du har brug for hjælp.
Det her er ikke jeg. Jeg får det godt efter operationen.
Folk med hjernetumorer skræmmer ikke andre med knive.
-Jeg har ikke dræbt nogen! -Det sagde jeg ikke!
Jeg er ikke tosset!
Hvorfor siger du det? Det er helt fordrejet!
Undskyld. Molly, du kender mig. Du er min søster.
-Du er ikke min søster. -Du ved, Helen ikke gør noget dumt.
-Hvad? -Jeg gør ikke noget dumt.
Det var ikke det, du sagde! Du er skør, Helen. Få det ind i dit hoved!
Helen, stop!
Helen! Det gør ondt!
Det er ikke mig! Løb, Molly!
Helen, stop!
Jeg vil ikke gøre dig noget!
Helen, luk mig ind!
-Helen, sig, hvad du gjorde ved Ed! -Molly, stop nu!
Helen! Åbn døren!
Molly!
Hold dig væk fra mig!
Ind i bilen.
Jeg har holdt øje med dig.
Jeg vil bare snakke. Så du skal gå ind i den skide bil! Ind i bilen!
Jeg er ikke et dårligt menneske!
Det her er din skyld!
Det her en del af et sygt spil, du har spillet med mig.
Jeg er en mand. Forstår du det? Jeg er en mand.
Og du gør ikke sådan mod mig. Du gør ingenting!
Ed, stop nu! Du forstår det ikke! Du ved ikke, hvad jeg er i stand til!
-Tag tøjet af! -Nej!
Husker du motellet? Du fandt på legen, jeg leger den bare!
Vend dig om. Jeg gør dig ikke noget. Vend dig om! Hænderne mod væggen!
Nej, Ed! Ed! Gå ad helvede til!
Oo med dig! Op, sagde jeg!
Nej! Nej! Vent!
JEG ER HER
JEG ER HENDE
-Hallo? -Molly?
Helen? Helen, hør her. Jeg kender dig. Det her er ikke dig.
-Jeg er ligesom min mor. -Nej, du er ikke.
Kom hjem. Jeg kan hjælpe dig.
Nej. Ingen kan hjælpe mig. Min søster er inde i mit hoved.
Okay? Hun er i hele min krop.
Jeg burde være død sammen med hende på det der motel.
Så var intet af det her sket.
-Jeg må stoppe hende. -Hvad taler du om?
Den eneste måde, det her kan ende på. Tilbage til starten. Undskyld.
-Helen? -Jeg elsker dig.
Helen! Fandens!
Jeg kommer ud af dig, Helen.
Du kan ikke stoppe mig.
Du skal dø i aften.
Ved du, hvor længe jeg har ventet? Det er min tur, Helen!
-Jeg kan stoppe dig. -Du er som hende. Svag.
-Det er jeg ikke. -Hvad laver vi så her?
-Det her er enden! -For dig!
-For os begge! -Hun var en luder!
Stop!
Hun forsøgte at dræbe mig. Men jeg gemte mig. Inde i dig.
Jeg holdt dig i live.
Alle disse år med dig, og dit beskidte, spildte liv.
-Du er død. -Nej, Helen. Jeg skal endelig ud herfra.
Ud af dig!
Det er min tur, Helen. Min. Tur.
Helen?
Helen!
Helen?
Hvad har du gjort?
-Hun er her. -Hvem? Hvem er her?
Min søster.
-Hun er ikke virkelig! -Molly, løb!
-Nej. -Gå. Gå nu.
-Hvor mange piller har du taget? -Dem alle sammen.
Molly. Jeg er så ked af det. Nej, stop.
Du skal gå nu.
Jeg forlader dig ikke. Ikke en gang til.
Jeg elsker dig.
Helen, stop!
Stop nu!
Undskyld.
Tekster: OrdioVision